Jag ser att ni går igenom något.
Det måste ni. Ni tog mitt fordon.
Letar ni efter några?
Vad gjorde de mot er?
Al...
Han säger inget.
Vi kan väl bara låta det vara?
Jag vill bara hjälpa. Vi andas allihop.
Vi är på samma sida.
- Var är avfartsvägen? - Vi borde vara där nu.
Gav hon oss rätt vägvisning?
Ja, det gjorde jag.
Men inte hela.
Jag tror inte att du förstår.
- Det är inte värt det, Al. - Jo, det här går som vi vill.
Ni har något som jag vill ha. Er historia.
Och jag har något som ni vill ha: platsen där jag hittade flaggan.
Men ni får inte ta mitt fordon.
- Och inte hota oss mer. - Men så blir det!
Vet du hur många gånger jag har blivit bakbunden?
- Släpp den! - Lugn!
Nick!
Släpp den!
- Släpp den! - Släpp!
Rör dig inte. Stanna.
- Nej, Lucy. Det är lugnt. - Lyssna på henne.
Ta en paus. Det blir inte mer än så här.
- Stanna och släpp ratten. - Gör det inte, Lucy.
Luciana.
Ändrade planer. Fortsätt, kör runt dem.
Hallå!
Är du okej?
Jag ska ta en runda.
Jag följer med dig.
Är du säker?
Du ska leta mat. Jag vill hjälpa till.
Jag borde hjälpa till.
Vänta! Sluta!
Glöm det. Du gräver bara en grop.
- Hon måste bärgas. Vi får ordna det. - Vi?
Ja. Det här är vårt fel, så vi får bärga den.
Sen talar vi om det vi måste tala om.
Er historia, var jag hittade flaggan...
Eller inte. Ni kan också bara ge er av.
Jag såg lastbilar uppställda lite längre bort.
Vi kan bärga den med en.
Hur långt bort?
Släpp loss oss först.
När man börjar förhandla, måste man visa att man är att lita på.
Tror du att vi kan lita på dem?
Förmodligen inte.
Okej.
Då så.
Upp med dig.
Upp!
- Vad i...? - Nej.
Det här gör kanske att ni kommer tillbaka.
Och inte gör nåt dumt.
Igen.
Är allt bra?
Jag stannar här. Jag sinkar er bara.
Är du kvar när vi kommer tillbaka?
Om jag inte är det, har något gått fel.
Vi får skynda oss. Vi måste få upp lastbilen innan det blir mörkt.
Var försiktig. Han är opålitlig.
Kom.
Vi är snart tillbaka.
- Se till att hon kommer tillbaka. - Det ska jag.
Vad läser du?
Kan du hämta nåt att äta i min väska?
Nu kan du hämta det själv.
Är du inte orolig för att jag ska...
Jag är inte orolig.
Jag har en proteinbar.
Tycker du om jordnötssmör?
Ja.
Tack.
Jag heter Nick.
Jag går upp till vägen, Nick.
- Vandrar du iväg mer än två meter... - Jag fattar.
LÄRAN OM FRED
Nej, ingen. Jag pratar med mig själv en hel del.
Morgan Jones.
Varifrån kommer du?
Atlanta. Och...
Och Virginia.
Jag förlorar folk och sen mig själv.
Ducka.
Ner med huvudet.
Vad är det?
Vänta!
Släng hit min käpp!
Hallå!
- Lockas de av ljud? - Det är inte så högt.
I så fall får jag bara fler att döda.
Där. Vajrar. Det funkar.
Jag försöker få igång den. Kolla efter bränsle i de andra.
Då kan vi vara härifrån vid solnedgången.
Sen kan vi fortsätta leta efter Laura.
Så...
Ni gör det här av välvilja.
Välvilja?
Vi lever ju efter vår rätt så aggressiva presentation.
Det finns en orsak till att ni utsätter er själva för fara.
Ja. Ni måste städa upp efter er.
Och ni vill ha något mer. Vår historia.
- Det stämmer. - För vem?
Vi vet inte hur det kommer att sluta.
- Kanske återstår bara historierna. - Vem bryr sig då?
- Ingen kan se dem. - Det kvittar.
- Det viktiga är att de finns. - Varför, Al?
Vad har du gjort med handen?
Varför döljer du den?
Håll dig till ämnet. Varför, Al?
För att sanningen är viktig.
Även om den bara uttalas en enda gång.
Av dig?
Ja. Av mig.
Det är utbytet.
Sanningen om er, er historia, mot var jag hittade flaggan.
Det är bara ord.
Sanningen handlar inte om ord utan om vad som hände.
Och det som händer nu.
- Du är svår att förstå. - Jag fattar inte hur hon klarat sig.
- Det tror jag nog att du gör. - Jag fattar.
Hon vet vad hon snackar om.
Förutom snacket om sanningen.
Vi fortsätter att fundera på ditt erbjudande.
Eller inte.
Hej.
Lycka till! Det finns inte så mycket om man inte vet var man ska leta.
Vi klarar oss.
Kul att du är tillbaka, Nick.
Vänta lite... Här.
LILLE PRINSEN
Ge tillbaka den till din flickvän.
Jag trodde att du visste att Charlie inte tycker om barnböcker.
Vi hade väl ingen chans?
Hon skulle aldrig ha stannat hos oss.
Vi får tillbaka henne.
Hur gör du? Hur klarar du av att komma ut här?
Jag har ett knep. Vart jag än tar mig, försöker jag hitta något bra.
Det kan vara en gammal affischtavla med en idiotisk raviolireklam.
Det kan vara en bälta, det kan vara...
...ett bevis på att folk hjälpte varandra.
Ett tecken.
Något bra.
Det finns här ute. Jag ser alltid nånting.
Tack.
Tutan lockar fram dem ur skogen.
Vi måste hitta en säkrare plats.
De undrar säkert vad som hände oss när de kommer tillbaka.
De kommer att höra vad som hände och sen ser de det.
De hittar oss.
Tar du henne?
Jösses!
- Det är ingen kvar. - Hur är det?
Vi kan gömma oss här inne.
Varför hjälpte du mig?
Jag hade låtit dem slita mig i stycken.
Jag dödar inte.
Är du vid kyrkan, Maddy?
- Jag kom precis fram. - Jag hoppas det går bättre för dig.
Vi återkommer om det. På åtta platser har vi kammat noll.
Snarare nio.
Kom, vi fortsätter leta.
Tjena, rova-mannen!
- Hittat nåt än? - Följer du efter oss?
Vi var här först. Ni får skaffa en snabbare bil.
Tycker du att det här är roligt?
Jag skrattar inte.
Nick, Maddy, hör ni mig?
Hur går det? Har de ett soppkök?
- Som min bror sa. - Hon hittar bra grejer.
- Det fanns massor av kondensmjölk. - Du behöver inte lyssna på honom.
- Hon vill det. - Stämmer det, Charlie?
Ni var två veckor med henne. Jag hittade henne.
Jag lärde henne överleva.
Nick! Kom. Vi drar.
Vi drar, Nick.
Strunt samma.
Till skillnad mot dig, skaffar jag mat åt min familj.
Nick!
Gå in!
Sluta.
Sluta!
Vi sticker.
- Ska jag hjälpa dig? - Jag klarar det.
- Är du säker? - Ja.
Du får vänta med karate tills det är läkt.
Och du får sluta ställa till det för dig.
- Och det är inte karate. - Vad är det då?
Det är...
Det är inte karate bara.
Det blir snart mörkt. Vi borde hitta en bil så att du kan åka tillbaka.
Menar du El Caminon?
Du letar väl fortfarande efter den?
- Ska du försöka få mig att låta bli? - Nej.
Men det blir inte som du tror.
- Du vet inte vad han gjorde. - Det kvittar.
Det blir ändå inte som du tror.
För du dödar inte. Men det slår jag vad om att du gjorde.
Varför slutade du?
- Vem förlorade du? - Jag vet inte vad du pratar om.
Jo. Du förlorar folk och sen dig själv.
Jag såg filmen och hörde vad du sa.
- Släpp det. - Varför berättar du inte bara?
Jag vill inte berätta om mitt liv för dig.
Berätta...
Om du vill jaga den som har skadat dig...
...så är det din ensak.
- Nick! - Morgan!
- Nick! - Vänta!
Titta. De gick hitåt.
Ser du?
Vi stannar här.
Vi hämtar den sen, Al.
När batteriet är dött och de döda har vandrat vidare.
Nej. Jag stannar.
Ni får inte veta varifrån flaggan kom. Inte från mig i varje fall.
Morgan kommer inte långt med det benet. Han kanske behöver oss.
Visst. Gå du.
- Jag stannar. - Det är bara ett fordon, Al.
Ja, men jag har grejer i den.
Gå.
Jag klarar mig.
Vi gör det.
Vi bärgar den nu.
Man måste visa att man går att lita på. Det gör vi nu.
Vad gör vi med Nick?
Leta efter honom du.
Tror du att vi skulle försöka någonting med två av de våra där ute?
Din tur.
Om vi gör det här, så berättar du var du hittade flaggan.
Du för oss dit, hjälper oss att hitta dem. Vi talar, du kör.
Vi berättar allt, ända till slutet.
Ni besvarar mina frågor...
...och låter mig filma er när ni gör det ni ska.
Kör till.
Hallå!
Dra upp den!
Fortsätt gå, gamling.
Det finns ingenting kvar åt dig.
Du måste ge dig av.
Jaså? Säger du det.
- Hoppa in i bilen och kör. - För annars?
Kör.
Det var som fan!
Jag trodde inte att jag skulle se dig igen.
Gå!
Gå, sa jag!
Du borde lyssna på din vän.
Det är kul att se dig, Nick.
Men nu måste jag lasta av mina pimiento.
- Du kanske vill hjälpa mig? - Gör det inte.
Gör det inte.
Tänker du göra vad som krävs för att stoppa mig?
Tänker du det?
Det får du.
Du gjorde det.
Det var väl det jag trodde.
Hon såg mig, hon stod bredvid. Hon såg allt.
- Du gjorde ingenting. - Du hindrade mig. Hon såg det.
Du försökte hjälpa till. Du försökte skaffa mat.
Man försöker, men gör ändå fel.
Det var därför som jag stannade där inne:
På grund av vad det här ute får en att göra.
Jag känner mig mer fången här ute än där inne.
Den jag kommer att bli kväver mig.
Vänta...
De verkar vinna. Den här har skador efter en käpp.
Kom.
Var han orolig för att du inte skulle komma tillbaka?
Jag har inte med det att göra.
Förlåt.
Ingen fara.
Jag har inte umgåtts med folk på länge.
Jag pratar med dig, så jag slipper prata med mig själv igen.
Varför var han orolig för att du inte skulle återvända?
För en gång gjorde jag inte det.
Du gav dig av.
Var det för att du inte älskade honom?
Jag gav mig av...
...men jag älskade honom fortfarande.
Vad vill du?
För att svara på din fråga så var det min fru, min son och mina vänner.
Det var dem jag förlorade
innan jag förlorade mig själv.
Jag vet var du är, Nick.
Jag befann mig där.
Jag kunde inte få det att sluta.
Jag vet inte om jag ville att det skulle sluta.
Jag trodde inte att jag skulle ta mig ur det.
Sen mötte jag någon.
Han hade inte behövt hjälpa mig, men det gjorde han.
Han gav mig något. Han... Han sa...
Han visade mig att allt liv är värdefullt.
Det hjälpte.
Det gör det fortfarande.
Hur då?
Ja...
Det här är en del av det.
Du ville veta vad jag läste.
- För sent. - Tro mig.
Det är det inte.
Här. Vi kan prata om det.
Prata om allt, Nick.
Var är han?
På andra sidan.
TRÄSKET
Nick...
Lupiner.
Jag sa ju att det finns bra saker kvar.
Charlie.
Nick?
Hallå!
- Kom igen, Nick. - Håll ut.
- Håll ut, Nick. - Nick?
Nick! Titta på mig!
Titta på mig. Du klarar det.
Du... Nej, nej, nej!
- Det ordnar sig. - Kom igen.
- Kom igen, Nick. - Nick? Det blir bra.
Kom igen.
- Håll ut! - Nick? Nej.
Nej!
Nick, det ordnar sig.
Nej, nej! Det ordnar sig.
Nick?
Nick!